הדף מאת: שירה זיוון / מרכז יעקב הרצוג
לימוד זה עוסק בפרשיית עגלה ערופה ובהשלכותיה למציאות האלימה בימינו. נברר מה משמעותו של הטקס ומדוע הופסק בימי המשנה. בתוך כך נשאל כיצד יכולים הרעיונות העומדים מאחורי טקס זה לבוא לידי ביטוי גם בימינו.
"ידינו לא שפכו את הדם הזה"
טקס עגלה ערופה
(א) כִּי יִמָּצֵא חָלָל בָּאֲדָמָה אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ לְרִשְׁתָּהּ נֹפֵל בַּשָּׂדֶה לֹא נוֹדַע מִי הִכָּהוּ. (ב) וְיָצְאוּ זְקֵנֶיךָ וְשֹׁפְטֶיךָ וּמָדְדוּ אֶל הֶעָרִים אֲשֶׁר סְבִיבֹת הֶחָלָל. (ג) וְהָיָה הָעִיר הַקְּרֹבָה אֶל הֶחָלָל וְלָקְחוּ זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא עֶגְלַת בָּקָר אֲשֶׁר לֹא עֻבַּד בָּהּ אֲשֶׁר לֹא מָשְׁכָה בְּעֹל. (ד) וְהוֹרִדוּ זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא אֶת הָעֶגְלָה אֶל נַחַל אֵיתָן אֲשֶׁר לֹא יֵעָבֵד בּוֹ וְלֹא יִזָּרֵעַ וְעָרְפוּ שָׁם אֶת הָעֶגְלָה בַּנָּחַל. (ה) וְנִגְּשׁוּ הַכֹּהֲנִים בְּנֵי לֵוִי כִּי בָם בָּחַר ה' אֱלֹהֶיךָ לְשָׁרְתוֹ וּלְבָרֵךְ בְּשֵׁם ה' וְעַל פִּיהֶם יִהְיֶה כָּל רִיב וְכָל נָגַע. (ו) וְכֹל זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא הַקְּרֹבִים אֶל הֶחָלָל יִרְחֲצוּ אֶת יְדֵיהֶם עַל הָעֶגְלָה הָעֲרוּפָה בַנָּחַל. (ז) וְעָנוּ וְאָמְרוּ יָדֵינוּ לֹא שפכה (שָׁפְכוּ) אֶת הַדָּם הַזֶּה וְעֵינֵינוּ, לֹא רָאוּ. (ח) כַּפֵּר לְעַמְּךָ יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר פָּדִיתָ ה' וְאַל תִּתֵּן דָּם נָקִי בְּקֶרֶב עַמְּךָ יִשְׂרָאֵל וְנִכַּפֵּר לָהֶם הַדָּם. (ט) וְאַתָּה תְּבַעֵר הַדָּם הַנָּקִי מִקִּרְבֶּךָ כִּי תַעֲשֶׂה הַיָּשָׁר בְּעֵינֵי ה'.
(א) כִּי יִמָּצֵא חָלָל בָּאֲדָמָה אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ לְרִשְׁתָּהּ נֹפֵל בַּשָּׂדֶה לֹא נוֹדַע מִי הִכָּהוּ. (ב) וְיָצְאוּ זְקֵנֶיךָ וְשֹׁפְטֶיךָ וּמָדְדוּ אֶל הֶעָרִים אֲשֶׁר סְבִיבֹת הֶחָלָל. (ג) וְהָיָה הָעִיר הַקְּרֹבָה אֶל הֶחָלָל וְלָקְחוּ זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא עֶגְלַת בָּקָר אֲשֶׁר לֹא עֻבַּד בָּהּ אֲשֶׁר לֹא מָשְׁכָה בְּעֹל. (ד) וְהוֹרִדוּ זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא אֶת הָעֶגְלָה אֶל נַחַל אֵיתָן אֲשֶׁר לֹא יֵעָבֵד בּוֹ וְלֹא יִזָּרֵעַ וְעָרְפוּ שָׁם אֶת הָעֶגְלָה בַּנָּחַל. (ה) וְנִגְּשׁוּ הַכֹּהֲנִים בְּנֵי לֵוִי כִּי בָם בָּחַר ה' אֱלֹהֶיךָ לְשָׁרְתוֹ וּלְבָרֵךְ בְּשֵׁם ה' וְעַל פִּיהֶם יִהְיֶה כָּל רִיב וְכָל נָגַע. (ו) וְכֹל זִקְנֵי הָעִיר הַהִוא הַקְּרֹבִים אֶל הֶחָלָל יִרְחֲצוּ אֶת יְדֵיהֶם עַל הָעֶגְלָה הָעֲרוּפָה בַנָּחַל. (ז) וְעָנוּ וְאָמְרוּ יָדֵינוּ לֹא שפכה (שָׁפְכוּ) אֶת הַדָּם הַזֶּה וְעֵינֵינוּ, לֹא רָאוּ. (ח) כַּפֵּר לְעַמְּךָ יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר פָּדִיתָ ה' וְאַל תִּתֵּן דָּם נָקִי בְּקֶרֶב עַמְּךָ יִשְׂרָאֵל וְנִכַּפֵּר לָהֶם הַדָּם. (ט) וְאַתָּה תְּבַעֵר הַדָּם הַנָּקִי מִקִּרְבֶּךָ כִּי תַעֲשֶׂה הַיָּשָׁר בְּעֵינֵי ה'.
If one be found slain in the land which the LORD thy God giveth thee to possess it, lying in the field, and it be not known who hath smitten him; then thy elders and thy judges shall come forth, and they shall measure unto the cities which are round about him that is slain. And it shall be, that the city which is nearest unto the slain man, even the elders of that city shall take a heifer of the herd, which hath not been wrought with, and which hath not drawn in the yoke. And the elders of that city shall bring down the heifer unto a rough valley, which may neither be plowed nor sown, and shall break the heifer’s neck there in the valley. And the priests the sons of Levi shall come near—for them the LORD thy God hath chosen to minister unto Him, and to bless in the name of the LORD; and according to their word shall every controversy and every stroke be. And all the elders of that city, who are nearest unto the slain man, shall wash their hands over the heifer whose neck was broken in the valley. And they shall speak and say: ‘Our hands have not shed this blood, neither have our eyes seen it. Forgive, O LORD, Thy people Israel, whom Thou hast redeemed, and suffer not innocent blood to remain in the midst of Thy people Israel.’ And the blood shall be forgiven them. So shalt thou put away the innocent blood from the midst of thee, when thou shalt do that which is right in the eyes of the LORD.
דיון
- מדוע דווקא הכוהנים, הלווים וזקני העיר מנהלים את הטקס?
- כיצד אתם מפרשים את הפסוק האחרון "ואתה תבער הדם הנקי מקרבך..."?
- כיצד אתם מפרשים את הפסוק "ואל תתן דם נקי בקרב עמך ישראל" - האם הכוונה היא כי הטקס ייעשה רק במקרה שגופת הנרצח היא של יהודי? חשבו על הסברים שונים.
- מהי לדעתכם מטרתו של הטקס?
- איזה שם אתם הייתם מעניקים לטקס? מדוע?
- מה ניתן ללמוד מפרשייה זו על תפיסת האחריות המנהיגותית של התורה?
"וכי על דעתנו עלתה שזקני בית דין שופכי דמים הן?"
זקני אותה העיר רוחצין את ידיהן במים במקום עריפה של עגלה, ואומרים, "ידינו לא שפכה את הדם הזה ועינינו לא ראו" (דברים, כא, ז).
[על כך שואלים:] וכי על דעתנו עלתה שזקני בית דין שופכי דמים הן? [ועונים:] אלא שלא בא לידינו ופטרנוהו (בלא מזון), ולא ראינוהו והנחנוהו (בלא לויה).
[על כך שואלים:] וכי על דעתנו עלתה שזקני בית דין שופכי דמים הן? [ועונים:] אלא שלא בא לידינו ופטרנוהו (בלא מזון), ולא ראינוהו והנחנוהו (בלא לויה).
The elders of that city then wash their hands with water in the place where the heifer's neck was broken and they say, “Our hands have not shed this blood, neither have our eyes seen it” (Deuteronomy 21:7). But did we really think that the elders of a court of justice are shedders of blood! Rather, [the intention of their statement is that the man found dead] did not come to us [for help] and we dismissed him without supplying him with food and we did not see him and let him go without escort. Then the priests exclaim, “Absolve, O Lord, Your people Israel, whom You redeemed, and do not let guilt for the blood of the innocent remain among your people Israel” (vs.. They did not need to say, “And they will be absolved of bloodguilt” (ibid), rather the Holy Spirit announces to them, “When you act in this way, the blood is forgiven you.”
דיון
לפי המשנה:
לפי המשנה:
- מדוע דווקא ראשי העיר (זקני בית הדין) צריכים לקיים את הטקס?
- כלפי מי הם מתנצלים?
- מיהו האדם שנשאר ללא מזון ולוויה?
תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה, פרק ט, הלכה ו (דף מג, עמוד א)
רבנין דהכא [=חכמים שכאן, מארץ ישראל] פתרין קרייא [פותרים את המשפט] בהורג. ורבנין דתמן [=חכמים ששם, בבבל] פתרין קרייא בנהרג.
רבנין דהכא פתרין קרייא בהורג - שלא בא על ידינו ופטרנוהו ולא הרגנוהו ולא ראינוהו והנחנוהו ועמעמנו על דינו.
ורבנין דתמן פתרין קרייא בנהרג - לא בא על ידינו ופטרנוהו בלא הלוייה. ולא ראינוהו והנחנוהו בלא פרנסה (רש"י: שפטרנוהו בלא מזונות- והוצרך ללסטם את הבריות ועל כך נהרג).
רבנין דהכא [=חכמים שכאן, מארץ ישראל] פתרין קרייא [פותרים את המשפט] בהורג. ורבנין דתמן [=חכמים ששם, בבבל] פתרין קרייא בנהרג.
רבנין דהכא פתרין קרייא בהורג - שלא בא על ידינו ופטרנוהו ולא הרגנוהו ולא ראינוהו והנחנוהו ועמעמנו על דינו.
ורבנין דתמן פתרין קרייא בנהרג - לא בא על ידינו ופטרנוהו בלא הלוייה. ולא ראינוהו והנחנוהו בלא פרנסה (רש"י: שפטרנוהו בלא מזונות- והוצרך ללסטם את הבריות ועל כך נהרג).
דיון
- מהי אחריות זקני בית הדין כלפי הרוצחים לפי שיטת חכמי ארץ ישראל; וכלפי הנרצחים לפי שיטת חכמי בבל)?
- מה ניתן ללמוד מפרשנותו של רש"י על היקף אחריותם של נציגי העיר בנוגע לפשע?
- האם לדעתכם ניתן לחבר בין שני ההסברים? מה הן ההשלכות ביחס לאחריותם של ראשי העיר?
"משרבו הרצחנים"
משרבו הרצחנים, בטלה עגלה ערופה. משבא אלעזר בן דינאי, ותחינה בן פרישה, [שם של רוצח מפורסם] היה נקרא, חזרו לקרותו בן הרצחן.
When murderers multiplied, the [ceremony of] breaking a heifer’s neck ceased. That was from the time of Eliezer ben Dinai, and he was also called Tehinah ben Perisha and he was afterwards renamed “son of the murderer”. When adulterers multiplied, the ceremony of the bitter waters ceased and it was Rabban Yohanan ben Zakkai who discontinued it, as it is said, “I will not punish their daughters for fornicating, nor their daughters-in-law for committing adultery, for they themselves [turn aside with whores and sacrifice with prostitutes]” (Hosea 4:14). When Yose ben Yoezer of Zeredah and Yose ben Yohanan of Jerusalem died, the grape-clusters ceased, as it is said, “There is not a cluster [of grapes] to eat; not a ripe fig I could desire [The pious are vanished from the land, none upright are left among men” (Micah 7:1-2).
דיון
- מדוע ריבוי המרצחים הביא להפסקת טקס עגלה ערופה?
- מה ניתן ללמוד ממשנה זו על מציאות החיים בסוף ימי בית שני?
ישעיהו ליבוביץ, שבע שנים של שיחות על פרשת השבוע, כתר, 2000, עמ' 858
כיצד יש להבין את דברי חז"ל בדבר ביטול "עגלה ערופה" ו"מים מרים" [...] התשובה היא כי מצוות אלה הקשורות בטקסי כפרה מרשימים, נערכו במקרים נדירים וחריגים ביותר, ונועדו לסתום פרצות בגדר הקיימת. [...] אולם כאשר הפרוץ מרובה על הקיים ועומד, אין מקום לסתימת פרצות וכוחם של טקסים מתפוגג ובטל.
כיצד יש להבין את דברי חז"ל בדבר ביטול "עגלה ערופה" ו"מים מרים" [...] התשובה היא כי מצוות אלה הקשורות בטקסי כפרה מרשימים, נערכו במקרים נדירים וחריגים ביותר, ונועדו לסתום פרצות בגדר הקיימת. [...] אולם כאשר הפרוץ מרובה על הקיים ועומד, אין מקום לסתימת פרצות וכוחם של טקסים מתפוגג ובטל.
ניר ברקין, 'פרשת שופטים-עגלה ערופה', מתוך אתר התנועה ליהדות מתקדמת בישראל
במשנה, כ- 1,500 שנה לאחר שניתנה מצוות עגלה ערופה: "משרבו הרצחנים, בטלה עגלה ערופה." הטקס הדתי הזה היה משמעותי בחברה שבה רצח הוא דבר מתועב ומקרה חריג. בחברה שהיא מקולקלת במהותה והרצח שכיח בה, אין טעם להעמיד פנים כאילו אנחנו מזועזעים ממקרה רצח שלא הצלחנו לפענחו. יש משום צביעות בטקס זה בחברה שכזו. יש לנקות את החברה ממציאות של רציחות יומיומיות ורק אז יהיה מקום להגיב על מקרים חריגים בטקס של כפרה.
למאמר המלא
© כל הזכויות שמורות לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל
www.reform.org.il
במשנה, כ- 1,500 שנה לאחר שניתנה מצוות עגלה ערופה: "משרבו הרצחנים, בטלה עגלה ערופה." הטקס הדתי הזה היה משמעותי בחברה שבה רצח הוא דבר מתועב ומקרה חריג. בחברה שהיא מקולקלת במהותה והרצח שכיח בה, אין טעם להעמיד פנים כאילו אנחנו מזועזעים ממקרה רצח שלא הצלחנו לפענחו. יש משום צביעות בטקס זה בחברה שכזו. יש לנקות את החברה ממציאות של רציחות יומיומיות ורק אז יהיה מקום להגיב על מקרים חריגים בטקס של כפרה.
למאמר המלא
© כל הזכויות שמורות לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל
www.reform.org.il
דיון
- מה היה כוחו של טקס עגלה ערופה בעבר, על פי ליבוביץ וברקין?
- מדוע כיום לא יכול להתרחש טקס זה?
"ואתה תבער הדם הנקי מקרבך"
רפי פויירשטיין, 'עגלה ערופה עכשיו', Ynet, 17.8.07
אני קורא לחדש את טקס ה"עגלה הערופה" במדינת ישראל. לא, אינני מציע עתה לערוף עגלה, ואינני מציע לבצע טקס בנחל הקרוב לעיר, אך המעמד עצמו נדמה חיוני מתמיד. [...]
עד לטקס המיוחד רבצה האשמה על [ה]עם כולו ובעצם על מנהיגיו. אך במה אשמים אנשי העיר שלא ידעו, לא שמעו ולא ראו? כאן נמצאת קביעה מוסרית בלתי מתפשרת. קביעה מוסרית שאנחנו כולנו, דתיים, מסורתיים ויהודים חילוניים חייבים לאמץ: יש לנו אחריות על הדם השפוך.
יש לנו אחריות על הדם הנשפך בתאונות דרכים, יש לנו אחריות על דם הצעירים הנשפך בקטטות מטופשות, על הנשים הנרצחות על ידי בעליהן. יש לנו אחריות על הדם הנשפך במעשי רצח הממלאים את דפי העיתונים. כשמדובר בחיי אדם, אי אפשר להתנער מאחריות. מושג האחריות משתנה. גם אחריות עקיפה מהווה אחריות. אי הידיעה עצמה על הסיכון המרחף על חייו של פלוני אלמוני, מהווה סוג של אשמה.
[...]
במונחים של היום, היה עלינו לדאוג לתאורה מתאימה, לכבישים בטוחים, לאכיפה ראויה לשמה, לחינוך שיצמצם את האלימות בכבישים בבתי הספר במשפחה.
ועכשיו להצעה שלי. תארו לעצמכם, שעל כל תאונת דרכים חלילה יגיע ראש העיר, השופט המקומי לענייני תעבורה, רב העיר ומפקד המשטרה ויכריזו על כך שעשו הכל על מנת להבטיח את בטחון האזרחים. וכי הם לוקחים על עצמם אחריות לשפר את המצב. תארו לכם שעל כל אישה שנרצחה, מגיעים ראשי שרותי הרווחה, השופט המקומי לענייני משפחה, המחנכים, הרבנים וראשי הצבור, ומכריזים בקול גדול "ידינו לא שפכו את הדם הזה".
למאמר המלא
© כל הזכויות שמורות למחבר ו ynet. באדיבות ynet
ynet.co.il
אני קורא לחדש את טקס ה"עגלה הערופה" במדינת ישראל. לא, אינני מציע עתה לערוף עגלה, ואינני מציע לבצע טקס בנחל הקרוב לעיר, אך המעמד עצמו נדמה חיוני מתמיד. [...]
עד לטקס המיוחד רבצה האשמה על [ה]עם כולו ובעצם על מנהיגיו. אך במה אשמים אנשי העיר שלא ידעו, לא שמעו ולא ראו? כאן נמצאת קביעה מוסרית בלתי מתפשרת. קביעה מוסרית שאנחנו כולנו, דתיים, מסורתיים ויהודים חילוניים חייבים לאמץ: יש לנו אחריות על הדם השפוך.
יש לנו אחריות על הדם הנשפך בתאונות דרכים, יש לנו אחריות על דם הצעירים הנשפך בקטטות מטופשות, על הנשים הנרצחות על ידי בעליהן. יש לנו אחריות על הדם הנשפך במעשי רצח הממלאים את דפי העיתונים. כשמדובר בחיי אדם, אי אפשר להתנער מאחריות. מושג האחריות משתנה. גם אחריות עקיפה מהווה אחריות. אי הידיעה עצמה על הסיכון המרחף על חייו של פלוני אלמוני, מהווה סוג של אשמה.
[...]
במונחים של היום, היה עלינו לדאוג לתאורה מתאימה, לכבישים בטוחים, לאכיפה ראויה לשמה, לחינוך שיצמצם את האלימות בכבישים בבתי הספר במשפחה.
ועכשיו להצעה שלי. תארו לעצמכם, שעל כל תאונת דרכים חלילה יגיע ראש העיר, השופט המקומי לענייני תעבורה, רב העיר ומפקד המשטרה ויכריזו על כך שעשו הכל על מנת להבטיח את בטחון האזרחים. וכי הם לוקחים על עצמם אחריות לשפר את המצב. תארו לכם שעל כל אישה שנרצחה, מגיעים ראשי שרותי הרווחה, השופט המקומי לענייני משפחה, המחנכים, הרבנים וראשי הצבור, ומכריזים בקול גדול "ידינו לא שפכו את הדם הזה".
למאמר המלא
© כל הזכויות שמורות למחבר ו ynet. באדיבות ynet
ynet.co.il
דיון
- עם איזו עמדה אתם מזדהים ביחס לחידוש הטקס היום - עם הרב ברקין או הרב פויירשטיין?
- הרב פויירשטיין מרחיב את תחומי האחריות ומטיל אותה על כל יושבי העיר, וביחס לכל מעשה אלימות - האם אתם שותפים לדעתו?
- האם הצעתו של הרב פויירשטיין אפקטיבית בעיניכם? מה יכולות להיות השלכותיה?
![](https://s3.amazonaws.com/sefaria-user-content/bb3c0ad7-9bff-45fc-835d-0db940c4edf2.gif)
דף הנחיות למנחה:
עגלה ערופה_לא תעמוד על דם רעך (1).rtf
עגלה ערופה_לא תעמוד על דם רעך (1).rtf